---
name: 
rating: 10
created_by: 8mag
created_date: 2020-02-01 09:25:37.689116
updated_by: 8mag
created_date: 2020-02-01 09:25:37.689121
---
![<]($IMG_DIR/dso/M022.jpg)
Prvenstvo v objavení tejto nádhernej guľovej hviezdokopy nie je známe. Prvý záznam o nej sa zvyčajne pripisuje menej známemu nemeckému astronómovi Abrahamovi Ihlemu, ktorý tak urobil v roku 1665, ale mohol ju predtým vidieť už Jan Hevelius. V každom prípade však bola prvou guľovou hviezdokopou, ktorú si na oblohe ľudstvo všimlo. Tak ako sa objavila Omega Centauri v roku 1603 v Uranometrii J. Bayera, aj M22 však bola v Ptolemaiovom Almageste vyznačená iba ako hviezda. Vzdialená je 10 000 svetelných rokov, čím je jednou z našich najbližších guľových hviezdokôp. Jej absolútna magnitúda je –8,5, svietivosť 210 000 Sĺnk a skutočný rozmer 70 svetelných rokov, čo sú priemerné hodnoty guľových hviezdokôp. Po planetárnej hmlovine objavenej v M15, bola ako druhá v poradí objavená jedna i v M22 a dostala označenie GJJC 1. V roku 1989 sa o tento objav zaslúžil F. Gillett pomocou infračerveného satelitu IRAS.

M22 je so svojou jasnosťou 5,1m jednou z tých najjasnejších guľových hviezdokôp. Z južnejších oblastí ju nie je problém vidieť aj voľným okom ako malú hmlistú škvrnku severovýchodne od λ Sgr. Najjasnejšie hviezdy sa pohybujú medzi 10. a 11. hviezdnou veľkosťou a začínajú sa rozlišovať veľkými binármi a kvalitnými 100 mm ďalekohľadmi. V 150 mm ďalekohľade pri strednom zväčšení M22 vyzerá ako trblietajúci sa kruh drobných iskrivých hviezd skoro rovnako nahromadených v mohutnej 20´oblasti. V 250 mm ďalekohľade je M22 počas kulminácie z nášho územia vidieť ešte krajšie ako známa M13 z Herkula. Snáď krajšími guľovými hviezdokopami sú už iba Omega Centauri a 47 Tucanae, ktoré však od nás nevidno. Halo je zhruba predĺžené a obsahuje veľké množstvo dobre rozlíšiteľných hviezd. Okolití členovia zvyšujú priemer hviezdokopy na 24´.

